Upp med händerna.
Har du glömt kamerorna?
Dr Brenner frågade särskilt efter mig.
Hur tror du att jag kom in?
Vad heter du?
Jim Hopper.
Polischef Jim Hopper.
Ja, jag har Jim Hopper...
Vad sa du?
Får jag låna den här?
Drick lite. Det lugnar nerverna.
Det hjälper en att tänka.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag vet.
Hela tiden...
...kände jag hans närvaro.
Han var...
Han var så nära. Han var där.
Jag visste att han var vid liv.
Våra händer vidrörde nästan varandra.
Nu är det som om jag...
Gud, jag känner inte hans närvaro längre.
-Se inte på mig så där. -Hur då?
Som alla andra ser på mig.
Som om jag är helt koko.
Du gillar det nog inte,
men du måste vara beredd på möjligheten att allt det här...
Att du inbillar dig.
-Minns du tant Darlene? -Nej.
Nej, det är inte så.
När sånt här händer, skapar hjärnan saker för att man ska orka med.
Jösses, de ska begrava vår pojke imorgon och du säger att hans kropp är fejkad.
Att han finns i väggen.
Hur förklarar du sånt?
Det är helt ologiskt.
Gå åtminstone till en psykiater eller...
-Kanske pastor Charles eller... -De kan inte hjälpa mig.
Joyce, du har nyss sagt...
...att Will är borta.
Vad annat kan man göra?
Du.
Will?
Vad sa Will?
Som hemma...
...fast mörkt?
Och tomt.
Tomt och kallt. Vänta, sa han "kallt"?
Jag vet inte. Den dumma radion bara sprakade.
-Det är som gåtor i mörkret. -Som hemma.
-Som här? -Eller som i Hawkins.
Upp och ner.
-Vad sa hon? -Upp och ner.
-Vadå? -Upp och ner.
När El visade oss var Will fanns, vände hon på brädet, minns ni det?
Upp och ner.
Mörkt. Tomt.
Förstår ni vad han pratar om?
-Nej. -Tänk efter.
När El hjälpte oss hitta Will, tog hon oss hit, eller hur?
Ja. Och han var inte här.
Men tänk om han var det?
Vi kanske inte kunde se honom?
Han kanske är på andra sidan?
Tänk om det här är Hawkins och...
...Will är här?
Landet Upp och ner.
Som Skuggornas dal.
Will?
Jag ser honom! Hallå!
"Skuggornas dal
är en dimension som är en mörk spegelbild eller ett eko av vår värld.
Det är en plats av förruttnelse och död."
Will?
"Ett plan ur fas. En plats med monster.
Den finns strax intill dig, och du ser den inte ens."
Will?
En alternativ dimension.
Men... Hur kommer vi dit?
Man skuggvandrar.
I verkligheten.
Vi kan inte skuggvandra, men...
...hon kanske kan.
Vet du hur man kommer dit? Till Upp och ner?
Jösses!
Vad i helsike?
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
DEL FEM LOPPAN OCH AKROBATEN
Hejsan.
Vad gör ni?
Din pappa... ska sova över inatt. På soffan.
Jag stannar så länge ni behöver mig.
Hur är det med dig?
-Vad hände? -Oroa dig inte för det.
Mamma, det där du såg förut, kom det tillbaka?
Jonathan, det räcker.
Kan vi prata?
Ensamma?
-Du måste bort härifrån. -Du är omskakad.
Det är vi alla.
Men du måste lyssna. Din mamma är sjuk. Väldigt sjuk.
Att du är här gör bara allt värre, som vanligt.
-Värre? -Ja!
Hon högg hål i väggen med en yxa.
Hon sa att Will var där och pratade med henne.
Ja. Det kanske han var.
Det här är inget skämt.
Din mamma var totalt frusen när jag kom.
Hon darrade och var rädd.
Sen börjar du förstärka hennes hallucinationer
eller vad det nu är, och det kan bli för mycket.
Förstår du?
Jag är på er sida.
Jag vill hjälpa till.
Jag ska göra det bättre för oss allihop.
Vilken tur att du är här.
Gör mig en tjänst. Uppför dig imorgon på begravningen.
För din mammas skull.
Ta ner den där.
Den är osmaklig.
-Bra. -Pappa, du kväver mig.
Den ska sitta lite trångt.
Det ser bra ut.
Då är vi klara.
Du är fin, vännen.
Nåt mer? Du får låna mina svarta högklackade skor om du vill.
De som du hade på Cathys födelsedag.
Det behövs inte. Tack.
BYERS SLOTT
Kom nu. Dags att gå.
Kom nu.
"Frukta inte, för jag är med er.
Var inte förskräckta, för jag är er Gud.
Jag ska styrka er.
Ja, jag ska hjälpa er.
Jag ska uppehålla er med min rättfärdiga högra hand."
I stunder som den här sätts vår tro på prov.
Om Gud verkligen är så god,
varför tar han ifrån oss någon som är så ung och oskuldsfull?
Det vore enkelt att vända sig bort från Gud...
...men vi måste komma ihåg att ingenting,
inte ens tragedier, kan skilja oss från hans kärlek.
Vi är här idag för att finna tröst i Bibelns sanning
och omge Will och hans familj...
Vänta tills Will får veta att Jennifer Hayes grät på hans begravning.
-Jag beklagar sorgen. -Tack för att du kom.
Om det finns nåt vi kan göra...
Jag uppskattar det. Tack så mycket.
Var rädda om er. Tack.
Tack för att ni kom.
Jag ser att Vise Will är tillbaka.
Vad är det som kommer ut ur käppen?
Eldklot.
Jag hittade inte den röda kritan, så de fick bli gröna.
Varför behöver han eldklot om han är så vis?
Kan han inte bara överlista skurkarna?
För det mesta gör han det.
Men ibland är skurkarna också smarta.
Du vet?
Så han behöver eldkloten?
-Ja, för att bränna upp dem. -Okej.
Jag vet inte vem som har uppfostrat dig, men jag ska skaffa nya kritor åt dig,
för han ser ut att skjuta grönkål.
-Will, det är vi! Är du där? -Hör du oss? Vi är här!
Hallå? Mamma?
-Varför hör han inte? -Jag vet inte!
Mamma, den kommer!
Hon var där.
Här vet vi att den har varit.
-Det är alltså... -Steves hus.
Och där är skogen där de hittade Wills cykel...
...och där bor jag.
-Så nära. -Just det.
Allt är inom en dryg kilometer.
Vad det än är, så går den inte långt.
Du vill gå ut dit.
Vi kanske inte hittar nåt.
Jag hittade nåt.
Och om vi ser den...
...vad gör vi då?
Vi dödar den.
-Vad gör du? -Vänta lite.
Skojar du?
Vill du hitta den och ta ett foto till? Skrika åt den?
Det här är en usel idé.
Det är den bästa vi har.
Vadå? Du kan berätta, men ingen tror dig.
Det vet du.
Jo, din mamma.
-Hon har haft nog. -Hon förtjänar att få veta.
Ja, och jag ska berätta när den här varelsen är död.
Jag vet inte vad som orsakade det.
-Vi tar väl en titt. -Ja.
Mr Clarke säger att han aldrig har sett nåt liknande.
Mr Clarke?
-Ja, han sköter mediaklubben. -Jaså?
De mindre atletiska ungdomarna är visst som galna i sånt här.
HAWKINS ELBOLAG
Mr Clarke?
Hej.
Hur är det med er?
Vi har sorg.
Det här är inte riktiga vaniljrån.
Vi undrar om du har tid att prata.
-Vi har några frågor. -Många frågor.
I Cosmos pratar Carl Sagan om andra dimensioner.
Bortom vår värld.
Visst. Teoretiskt.
Ja. Teoretiskt.
Så, teoretiskt, hur kommer man dit?
Ni har visst tänkt på Hugh Everetts Many-Worlds Interpretation.
Det finns i princip parallella universa.
Precis som vår värld, men otaliga variationer av den.
Så det finns en värld där inget tragiskt har hänt.
Det är inte den vi menar.
Vi menar en ond dimension, som Skuggornas dal.
Du vet Skuggornas dal?
Eko av materiella planet där nekrotisk skuggmagi...
Just det.
Om det finns en sån plats, hur kommer man dit?
-Teoretiskt. -Tja...
Tänk er en akrobat...
...som står på en lina.
Linan är vår dimension.
Och vår dimension har regler.
Man kan röra sig framåt eller bakåt.
Men tänk om...
...det finns en loppa bredvid akrobaten.
Den kan också röra sig framåt och bakåt, precis som akrobaten.
-Eller hur? -Ja.
Och nu blir det intressant.
Loppan kan även röra sig på sidan av linan.
Den kan till och med gå...
...på linans undersida.
-Upp och ner. -Just det.
Men vi är inte loppan utan akrobaten.
Ja, i den här liknelsen.
Så vi kan inte gå upp och ner?
Finns det nåt sätt för akrobaten att komma dit?
Man måste skapa en enorm mängd energi,
större än människan kan skapa,
för att skapa en reva i tid och rymd, och sen...
...skapar man en dörr.
-Som en port? -Ja, en port.
-Men som sagt, det är bara... -Teoretiskt.
Men tänk om porten redan existerade?
Då skulle vi nog veta det.
Den skulle rubba gravitationen, magnetfältet, miljön.
Den skulle kunna suga in oss helt och hållet.
Vetenskap är kul.
Men den lyder sina egna lagar.
Polischefen!
-Mår du bra? -Vad gör ni här?
-Vi försökte ringa, men... -Ja, telefonen är död.
Bev Mooney kom in imorse och var orolig.
Dale och Henry hade åkt och jagat igår och inte kommit hem.
Hon trodde att de söp till, men nu är hon inte säker.
Det här med Will Byers har gjort alla skärrade.
-Var hände det? -På stationen.
Nej. Vart åkte Henry och Dale?
Till Kerley-trakten.
Mörkmården.
Va?
Åk till stationen. Jag tar hand om det här.
-Är du säker? -Ja, lämna det.
-Jo. De har hittat Barbaras bil. -Va?
Barbara Hollands bil. Hon rymde visst i alla fall.
Delstatspolisen hittade den igår vid en busstation.
Lustigt, va? De gör vårt jobb hela tiden.
Ja. Lustigt.
Har han slutat med medicinen igen?
Han har tillbringat för mycket tid med Joyce Byers.
Det tror jag.
Vad gör du?
Vad ser det ut som?
Vill du frysa ihjäl?
-Varför tog du ner de här? -De var i vägen.
Hur länge tänker du ha dem uppe?
Det är skamligt vad de gjort mot den här familjen.
-Vad? -Sattler Company.
Jag tog vägen förbi stenbrottet.
Jag ville se mig omkring lite.
Jag trodde knappt mina ögon.
Inga varningsskyltar, inget stängsel, ingenting.
De borde anmälas för polisen.
Det krävs mycket energi för att skapa en sån port.
Men så var det nog.
-Hur kom Will dit annars? -Just det.
Det vi vill veta är, vet du var porten finns?
Hur kan du då känna till Upp och ner?
Dustin, vad gör du?
-Dustin! -Dustin!
-Jag vill se era kompasser. -Va?
Alla era kompasser, fort!
Vad är det för särskilt?
-Alla pekar mot norr, va? -Ja, än sen?
-Det där är inte norr. -Vad menar du?
Precis vad jag sa. Det där är inte norr.
Är ni så tröga?
Solen går upp i öst och ner i väst, eller hur?
Alltså är det där norr.
Du menar att kompasserna är sönder.
Vet ni ens hur en kompass fungerar?
-Ser ni några batterier? -Nej.
Nej, för det behövs inga.
Nålen pekar naturligt mot jordens magnetiska nordpol.
Så vad är det för fel?
Det kom jag inte på, men sen mindes jag.
Nålens riktning kan ändras med en magnet.
Om det finns ett kraftigare magnetfält,
pekar nålen mot det.
Jag kom ihåg vad mr Clarke sa.
Porten har så mycket energi...
Att den kan störa magnetfältet.
Just det.
Alltså, om vi följer kompassnålens riktning...
Bör den leda oss till porten.
KOHNER JURISTBYRÅ
SKADA ELLER DÖDSFALL LÅT OSS KÄMPA FÖR DIG
-Vad gör du här? -Vad gör du själv?
-Ingenting. -Är det där menat åt mig?
Va? Nej då.
Jag tänkte bara...
...börja spela softball.
Du, jag är ledsen.
Även innan du hotade mig med bollträet.
Jag fick panik och...
-...var en stor skit. -Ja, det var du.
Fick du problem med dina föräldrar?
Visst, men...
...du vet, vem bryr sig? Jag skiter i dem.
Nåt nytt om Barbara?
-Har föräldrarna hört av henne? -Nej.
Hör på.
Vi kan väl se en film ikväll.
Låtsas att allt är normalt ett tag.
Ta chansen går nu.
Med din favorit från Föräldrafritt?
Jag vet.
Carol säger att jag liknar honom. Vad tycker du?
Jag... Jag kan nog inte.
Jag har haft fullt upp med begravningen och min bror.
Det har varit tufft för honom.
Visst, jag förstår.
Så...
Jag ska väl gå.
Beklagar.
Jag ringer dig sen. Går det bra?
Givetvis.
-Du är här för pengarna! -Nej!
Pengarna! Medge det!
Du är inte här för Wills skull. Du brydde dig aldrig om honom!
Det var hans begravning idag. Måste vi ta det här nu?
-Tänk att jag gick på det. -Jag vill hjälpa.
-Hjälpa? -Pengarna kan göra nytta.
Som att betala dina skulder?
Att betala för Jonathans college.
-Sluta med det där. -Vilket då?
-Att ljuga! -Jag ljuger inte!
-Nå, var vill han studera? -Va?
Var vill Jonathan gå i college?
Han kan gå var tusan han vill!
NYU, Lonnie!
Han har velat gå på NYU sen han var sex år!
Då får han väl gå på NYU!
Ut härifrån.
Ut härifrån!
Du behöver mig här.
Jösses, jag har inte behövt dig på länge!
Inte? Se vad som hände.
Understå dig inte.
-Jag var i alla fall här! -Kom igen.
Se hur det ser ut här.
Och din julbelysning.
Vad ska jag tro? Att du är en bra mamma? Du är hemsk!
Jag kanske är hemsk. Jag kanske är helgalen.
Men Gud hjälpe mig, jag ska ha belysningen uppe så länge jag lever
om det finns en chans att Will är kvar där ute.
Ut härifrån!
Ut ur mitt hus!
Man ska faktiskt träffa burkarna.
Nej, du ser mellanrummen mellan burkarna.
Där siktade jag.
Har du skjutit med pistol förut?
Har du träffat mina föräldrar?
Jag har inte skjutit sen jag var tio.
Min pappa tog med mig på jakt när jag fyllde år.
Han fick mig att skjuta en kanin.
-En kanin? -Ja.
Han tyckte väl att det skulle göra mig till karl eller nåt.
Jag grät i en vecka.
Jösses.
Vadå? Jag gillar Stampe.
Jag menar din pappa.
Han och min mamma älskade väl varandra ett tag, men...
...då var inte jag med.
Sikta och skjut.
Mina föräldrar har nog aldrig älskat varandra.
Men de gifte sig ju.
Mamma var ung.
Pappa var äldre,
men han hade bra jobb, pengar och kom från en fin familj.
Så de byggde ett fint hus på en återvändsgata
och startade en kärnfamilj.
Strunt i det.
TERRY IVES STÄMMER
-Hallå? -Hej.
Jim?
Ja.
Varför ringer du mig här? Du skulle ju inte göra det.
Jag vet. Jag ville bara...
Jag ville bara höra din röst och...
Jag ville bara säga att...
...trots allt som hände så...
Jag ångrar inget av det.
De där sju åren betydde allt för mig.
Har du druckit?
Älskling.
Det är bra nu.
Jo, jag har faktiskt druckit. Förlåt mig.
Jim, jag kan inte...
Var rädd om dig, okej?
Hälsa Bill från mig.
Är du säker...
Hur långt till?
Jag vet inte. De visar riktningen, inte avståndet.
Du borde lära dig mer om kompasser.
Jag bara frågar.
Hur vet vi när vi har kommit fram?
En portal till en annan dimension borde vara rätt tydlig.
Tycker du hon bär sig knäppt åt?
Du frågar om knäppisen bär sig knäppt åt.
Knäppare än vanligt, menar jag.
Jag vet inte. Vem bryr sig?
Hur långt, pappa?
Längre än vi nånsin gått förut.
-Badet? -Ja.
Ja, badet.
Går det bra?
Mike.
Vänd om.
Va? Varför?
Jag är trött.
Vi är nog snart framme. Bara lite till.
Du sa aldrig vad jag sa.
-Vadå? -Igår.
Du sa att jag sa nåt, och därför tog du ett foto av mig.
Jag vet inte.
Jag antar...
...att jag såg en flicka som försökte vara nån annan.
Men just då
var du liksom ensam, eller trodde att du var det.
Och då kunde du vara dig själv.
Vilket skitsnack.
Vadå?
Jag försöker inte vara nån annan.
För att jag dejtar Steve och du inte gillar honom...
Glöm det. Jag tyckte att det var ett bra foto.
Han är faktiskt en bra kille.
Igår, det där med kameran...
Han är egentligen inte sån.
Han ville vara beskyddande.
Det kan man också kalla det.
Och det du gjorde var okej?
-Det har jag inte sagt. -Han hade rätt att vara arg...
Okej. Måste jag gilla honom för det?
Ta det inte så personligt.
Jag ogillar de flesta. Han tillhör majoriteten.
Jag började faktiskt tycka att du var okej.
-Jaså? -Ja.
Jag tänkte: "Jonathan Byers,
han kanske inte är en sån pretentiös skit som alla säger."
Och jag började tycka att du var okej.
Jag tänkte: "Nancy Wheeler,
hon är inte som alla förortstjejer som tror att de revolterar
genom att göra precis som alla andra,
tills de gifter sig med en tråkig muskelknutte
som nu är säljare,
och de lever sitt perfekta, tråkiga liv på en återvändsgata.
Precis som sina föräldrar, som de tyckte var så trista,
men nu är de likadana."
Försvinn, Lonnie.
Jag menar det!
Jag ska slå...
SÄG INGENTING
Va?
Gode Gud.
"Nej"? Vadå "nej"?
-Vi är på väg hem. -Va?
-Är du säker? -Ja.
Solen går ner där. Vi har gått runt.
Och det inser du först nu?
-Varför är det mitt fel? -För att du är kompassexperten!
Vad visar era?
Norr.
Det är ologiskt.
Porten kanske har flyttat sig.
Nej, det är nog inte porten.
Det är nåt annat som ställer till kompasserna.
Det kanske är nåt här.
Nej, det måste vara en supermagnet.
Det är ingen magnet. Hon beter sig knäppare än vanligt.
Om hon kan stänga dörrar med tankekraft kan hon sabba kompasser.
Men varför?
För att hon vill sabotera vårt uppdrag.
Hon är en förrädare!
Lucas, vad gör du?
Det var du, eller hur?
Du vill inte att vi ska nå porten. Du vill inte att vi ska hitta Will.
-Lucas, låt henne vara! -Erkänn.
-Nej. -Erkänn!
-Färskt blod. Jag visste det. -Lägg av!
Jag såg henne torka näsan! Hon använde sina krafter!
Det är gammalt blod. Visst, El?
Visst, El?
Det är...
Det är farligt.
Det ordnar sig nog...
Jag kan inte lova nåt, men det ordnar sig nog.
-Vad tusan pågår? -De avlyssnar mitt hem.
-Va? -De avlyssnar mitt hem.
De satte en mikrofon i lampan.
De vet att jag är dem på spåren.
-Jag vet inte vem... -Vem?
De kanske bevakar dig också.
Jag vet inte, CIA, NSA, energidepartementet...
Du måste förklara det för mig, för jag är inte...
Jag gick till bårhuset igår kväll.
Va?
Det var inte han.
Va?
Wills kropp, den var fejkad.
Du hade rätt.
Du hade rätt hela tiden.
Vad var det jag sa? Hon har lurat oss hela tiden!
Det är inte sant. Hon hjälpte oss hitta Will!
Hitta Will?
Var är han, då? Jag ser honom inte.
-Du vet vad jag menar. -Nej, faktiskt inte.
Tänk efter, Mike.
Hon kunde ha sagt direkt var Upp och ner finns.
Men inte.
Hon fick oss bara att rusa runt som yra höns.
-Lugn! -Nej! Hon utnyttjade oss allihop!
Hon hjälpte oss precis lagom så att hon fick det hon ville ha.
Mat och en säng.
-Hon är som en bortsprungen hund. -Lägg av!
Nej! Lägg av, Mike.
Du är blind, för du gillar när en tjej inte är äcklad av dig.
Men vakna! Vakna, för tusan!
Hon vet var Will är,
och nu låter hon honom dö i Upp och ner.
-Håll tyst! -Det kanske är hennes fel alltihop.
Håll tyst.
Vi letar efter nåt dumt monster,
men har du tänkt på att hon kanske är monstret?
Håll tyst, sa jag!
-Sluta! -Lägg av, idioter.
-Sluta! -Lägg av, Mike!
Sluta!
Jösses!
Lucas! Är du oskadd?
-Lucas. -Vakna, Lucas!
-Lucas, vakna! -Kom igen, Lucas!
Varför gjorde du så?
Vad är det med dig?
Var är det med dig?
Vad är det där?
Jag har ingen aning.
Hjälp!
Vakna!
Kom igen, Lucas!
Lucas.
Hur mår du?
Hur många fingrar håller jag upp?
Hur många fingrar?
-Får jag titta på huvudet. -Släpp mig!
Lucas, låt mig titta.
Släpp mig!
-Kom igen. -Släpp honom.
Låt honom gå.
Var är El?
El?
-El! -Elva!
El!
-Elva! -El!
Elva!
Vadå, är du trött?
Håll tyst.
Vad är det?
Jag hörde nåt.
Jösses.
Den har blivit påkörd.
Vi kan inte bara lämna den.
Jag gör det.
-Du sa ju... -Jag är inte nio längre.
Vad var det?
Vart tog den vägen?
Jag vet inte.
Såg du nåt mer blod?
Jonathan?
Nancy!
Nancy?
Var är du?
Nancy!